Al Nakba.
Al Nakba! Al Nakba!
Fem lejre.
Det gør mig ondt.
Katastrofe, forsvar, glem.
Uafhængighedskrigen. 1948.
- Hvad kalder de den? - "Katastrofen".
- Hvem startede det her? - Briterne.
Khalil angriber ikke folk. Han angriber ideer.
Virkelighedens teater.
Han må have publikums opmærksomhed.
Khalil er showmand.
- Helga, Rossino. De er i England. - Ja.
Hvad med Charlie?
En britisk pige på britisk jord. Det kan han ikke modstå.
De andre postkort rummede to ord. "Forsvar" og "glem".
Begge ofre var ideologer.
Journalisten i Lyon, Rosen, skulle holde tale.
- "Forsvar som angreb." - "Forsvar".
Bad Godesberg, Finebergs onkel, den lærde.
Han skrev om Tyskland. Om holocaust.
- Hvad hed hans nye bog? - "Vergiss Nicht". "Glem ikke".
Så for at opsummere ...
Først datoen. Ordet "katastrofe" giver os Al Nakba.
Årsdagen er den 15. maj.
Så stedet. Englænderne er ansvarlige for Al Nakba.
England.
Israelerne vil slå igen.
Går vi ikke til modangreb ...
... er vi bare nogle få arabere i støvet.
Forstår du det ikke?
For at palæstinenserne overhovedet kan eksistere -
- må vi tage verden ved nakken.
Dernæst målet. Tænkere, så de sårer os dybere.
Når de slår igen, slår vi ligeledes igen ...
... og igen og igen.
Ja.
Årsdagen for Al Nakba er om tre dage. Vi ser efter begivenheder den 15. -
- der kan forbindes med katastrofe, uafhængighed, Al Nakba. Alt!
Gadi, du må kigge nærmere på de steder, som Rossino besøgte.
Jeg er ved det polytekniske institut.
En israelsk professor holder tale her på årsdagen for Al Nakba.
Ordet "katastrofe" indgår i forelæsningens titel.
- Hvad med blå blink og en sirene? - Vær nu sød, Shimon.
Det er vores bold, men deres bane.
Efterretningsbasen, England
Han har set meget frem til det her.
Denne vej.
Mr. Raphael, det er kaptajn Meadows.
Kaptajn Meadows, det er mr. Raphael.
- Fra Tel Aviv. - En ære, virkelig.
Nydeligt overskæg.
Jeg kendte engang en Raphael. En lille by i Golanhøjderne.
Du var nok kun en dreng dengang.
Sloges sikkert med Irgun. Ligesom den sjover til Gavron.
- Anton Mesterbeen. - Mesterbein.
Han har praksis uden for Zürich -
- og repræsenterer adskillige yderliggående organisationer.
- Hvem er kvinden? - Astrid Berger alias Edda Schmidt.
Kalder sig nu Helga Stern.
Ingen Mesterbein. Ingen noteret mistanke.
Vi er gået videre.
Astrid Berger, Edda Schmidt, Helga Stern.
Din uvidenhed afspejler ikke jeres storartede arkiv.
Indtil for nylig kendte vi heller ikke til Mesterbeins affærer.
Hvordan fik I nys om det?
Den kender jeg.
Ham geniet, der lavede selvmål på motorvejen i München.
Det var ham, vi udpegede for jer.
Og vi var meget taknemmelige.
Siden da har vores kilder afsløret -
- at alle disse spillere er en del af samme celle.
Og nu holder de ferie i England?
Kender du noget til den engelske pige, Charmian Ross?
Hun var også til mødet. Sidst set krydsende alskens grænser -
- i en bil ikke ulig den, din lune arabiske ven kørte i.
Nu har vi Mossad-agenter over hele London.
Lidt af et tilfælde, ikke sandt?
Intet på Berger, Stern eller Schmidt.
For guds skyld, Meadows.
Det her billede blev taget ved et held i Grækenland.
Hun står i systemet.
- Vi kender hende også fra mødet. - Jeg er stolt af dig.
Jeg tror, at vi vil have godt af lidt frisk, engelsk luft.
Fik du alt det fra fjolset dr. Alexis?
Jeg har hørt, at han er meget hjælpsom.
Virkelig? Hvor morsomt.
Den eneste israeler, han havde talt med, hed "Schulmann".
Han havde en lille whippet. Fik aldrig navnet.
Kender du nogen, der hedder Schulmann?
Det er én ting at pisse på mit ben og sige, at det regner.
Men det er noget andet at skide på mig -
- uden nogen form for vejrudsigt.
Drop det. Operation Hakkekød. Vi opfandt konceptet.
Fyld et lig med forkerte oplysninger og lad fjenden finde det.
Jeg har på fornemmelsen, at I er gået et skridt videre.
Ingen lig ved hånden, så I sprænger frisk kød i luften i en Mercedes.
Og nu har de bidt på.
I er garanteret skidestolte af jer selv.
Læg det på mit skrivebord, Williams. Tak.
Jeg er klar.
Når som helst.
Lukker vi dem ind?
Og lader dem detonere bomben, ja.
I mit land?
Et angreb, man kan kontrollere, er bedre end et, man opgiver.
Hvem siger, vi gav op?
Irerne. UVF. Alle, der prøver lykken.
Du får al æren, hvis det lykkes for os. Offentligt.
Ja, og alt bøvlet, når det går galt.
Kom så af sted med jer.
Dengang i '47 ...
... da jeg stadig var ung ...
... fik vi en lille israelsk skiderik ind til afhøring.
Samme by i Golanhøjderne.
En bande unge havde ligget på lur og skudt efter mine mænd.
Og jeg var sikker på, at drengen var det svage led.
Sikker på, at han ville sladre om de andre.
Men jeg hårdere jeg pressede, jo mere tavs blev han.
Jeg havde nær brækket hånden.
Men han sagde ikke et ord. Ikke ét navn.
Da jeg lod ham gå, tænkte jeg ved mig selv:
"Ved Gud, jeg har skabt en lille trommedreng -
- klar til at gå forrest i kamp. Hvad har jeg dog gjort?"
Halvdelen af børnene i den by gik ind i Irgun.
Skide zionistbøller.
Året efter marcherede de ind i den palæstinensiske landsby Deir Yassin.
Den værste nedslagtning, jeg nogensinde har set.
Gadi havde ret, Marty.
Det er professor Minkel. Alle Rossinos steder var hendes.
Alle står på hendes rejseplan.
Han besøgte biblioteket og cafeen til interviews.
De leder efter et tidspunkt til kontakt.
Har I en aspirin?
En kvinde som Charlie blev set gå om bord på et fly i morges.
Professoren kommer i morgen for at se auditoriet.
Alt falder på plads.
- Hvordan så hun ud? - Stærk.
British Airways meddeler med glæde, at fly 794 fra Paris er landet.
Det er sjovt.
Jeg har kun været væk i en måned. Og alligevel føles alt helt ukendt.
Imogen Baastrup?
Er du afrikaaner nu, Charlie, må du være en fuldendt fascist.
Jeg hørte, at du klarede det fantastisk. Selv Tayeh var imponeret.
Har du mødt ham? Khalil.
Ingen møder ham.
Kun Tayeh og hans familie.
Hvorfor kommer du ikke i seng sammen med os?
- Du må have en god nats søvn. - Du lyder ligesom min mor.
Kan du ikke lide din mor, Charlie?
Det er snarere hende, der ikke er vild med mig.
- Jeg er træt. - Så sprænger vi dem alle i luften.
- De englændere, du hader så meget. - Ja, hvorfor ikke?
Hvorfor tror du, vi tog dig med hertil?
Hun lod til at have det fint.
Hun så sød ud. Hun spiller vist en rolle.
Hun siger ikke noget, da der intet er at sige.
JEG ER HOS DIG. G.
Bliv ved!
Minkel er på vej.
- Noget at drikke? - Ja. Nu skal jeg.
Det bliver 1,10 pund.
To colaer, tak.
- Her er din kaffe. - Og et glas vand, tak.
Tak.
- Tak. Vi ses. - Vi ses.
Begge folk er sårede.
Og begge folk har såret andre.
Jeg vil sige, at kun ved at acceptere vores egne fejl -
- kan vi tilgive samme fejl ... går det?
- Kan du høre mig? - Ja, fint.
- Nu. - Nej. Sig, at du kender den dame.
Ingen kan høre os.
- Jeg tror, jeg kender den dame. - Virkelig? Hvilken dame?
Professor Minkel? Undskyld, men jeg hedder Imogen Baastrup.
Jeg har læst samfundsfag i Durban.
Jeg hørte Dem tale om minoriteter i raceprægede samfund.
Jeg må vel ikke trykke Deres hånd?
- Professoren skal spise. - Det går nok.
- Mange tak. Hvor længe bliver De? - En aften. De må da komme.
Jeg beklager, men jeg skal besøge min kusine.
Alessio, se! Det her er professoren, jeg fortalte om fra Israel.
- Goddag. - Det glæder ham.
Jeg har talt om Dem uafbrudt i et år. De bedste ønsker for i aften.
- Det var en ære at møde Dem. - Tak.
- Farvel. - Farvel.
Kufferten. Ind i auditoriet.
- En bombe? - Usikkert.
- Evakuerer vi? - Nej! Gadi?
Vi har den.
Den er let.
Alt i orden. Det var en ombytning.
- Hun kommer igen. - Vi har lukket.
- Sæt den tilbage. - Det giver større effekt.
- Til hovedattraktionen. - Khalil skaber et narrativ.
De deler sig, Marty! Vi må følge efter dem!
Nej. Hun kommer igen.
- Hvordan ved du det? - For det ville jeg gøre.
- De smutter, fordi du er liderlig. - Lad hende gå!
- Marty! - Han vil trække os rundt i landet.
Tror du, et overvågningshold klarer det ubemærket?
Vi følger ikke efter.
Afblæser forfølgelsen. Vend tilbage til basen.
Der var ingen besked i cigaretpakken. Ingen kontakt.
- Armbåndet på hendes håndled? - Et nyt et. Af snor.
- Snor? - Hun har nok tabt det andet.
Satser du alt på lidt snor?
- Det var gyldent og blåt. - Hold op!
Ingen af hans andre piger var i Libanon.
På grund af historien er det alt eller intet nu.
Hun er enten et lig eller et familiemedlem.
Hun vævede det armbånd.
Det er mere værd for os end guld og stene.
Hvad der end sker, bør du være stolt.
Skål for vores brødre i Palæstinas sorte sand.
- Hvad er det? - Vi lavede dem i lejren.
Det er moderigtigt. Sejt.
Ja?
- Jeg kan mærke ham, Gadi. Tæt på. - Godt.
Der går højst en måned, så tager vi ham.
Det siger jeg til hende. Ja. Ja, det lover jeg.
Lad den stå.
Held og lykke, Charlie.
Tag den grønne bus syv stop. Stig af ved kirken.
En blå varevogn kører dig til destinationen.
Vi skåler for vore brødre.
I Palæstinas sorte sand.
Khalil.
Lord Balfour.
Én underskrift, så har han skabt Israel.
- Hybris er altid en invitation. - Det er en skide løkke om halsen.
Jeres kontakt indenfor. Er du sikker på, at hun spiller med?
Blev der spurgt til professorens skema?
Et nul fra en pro-israelsk gruppe ringede.
Kaldte sig Hershovitz. Ville skrive en artikel om professoren.
Oplyste I så mr. Hershovitz om hendes skema?
Hvad tror du?
Har folk hørt om oversvømmelsen?
- Vi er ikke amatører. - Ih tak.
Når støvet lægger sig, vil jeg intet spor se af din slags.
Ikke i nyhederne eller i rapporterne.
Alle dine mænd får udleveret de her.
Min slags?
Ingen lyver med et smil, som I gør.
Og i øvrigt bryder jeg mig ikke om at få serveret det her.
Slet ikke af dig.
Jeg vil have dem tilbage.
Tag alt dit tøj af.
Bortset fra dit undertøj.
Vend dig hele vejen rundt.
Kan du lide den her type smykker?
Ikke lige min smag.
Godt. Et ægte svar.
Ikke lige min smag.
- Kan du lide dyr? - Ja.
Kunne Salim?
Lad din mavefornemmelse føre dig.
Og tag dig god tid.
Hellere usikker end usammenhængende.
Vi talte aldrig rigtig om dyr.
Ikke engang heste?
Ret aldrig dig selv.
Det husker jeg ikke.
Charlie er i sit rette element nu.
- På scenen. I sin største rolle. - For stor.
Tror du, hun blev omvendt?
Min søster siger, at du er klar, Charlie.
Er du det?
- Blev hun det ... - Gør vi det nødvendige.
Ja, Gadi. Det, vi har gjort hundrede gange før.
Ikke mig. Ikke denne gang.
Bliver hun omvendt, vender hun sig væk fra os.
Ved du, hvorfor jeg fik dig med igen, Gadi?
Fordi du har et særligt talent.
Tvivl.
Når vi har Khalil, vil du huske din stolthed.
Jeg var lykkelig.
Du kedede dig.
Vis mig ledningerne.
Gadi.
Jeg spurgte Rachel om armbåndet. Hun sagde, at det var sort og hvidt.
- Men hun har det på højre håndled. - Tak.
Vi må bruge de her?
- Hvad synes du om professor Minkel? - Hun ønsker sig fred.
Jeg tror, hun er et godt menneske.
Det er hun måske.
Så hvorfor slå hende ihjel?
Hendes håb er en drøm.
Jeg sagde ofte til Salim:
"Stol ikke på en kvinde, fordi du går i seng med hende."
- Og en mand? - En mand kan man aldrig stole på.
Hvorfor nævnte han mig?
Fordi han elskede mig.
Og han elskede dig.
Jeg havde tre brødre. Nu har jeg ingen.
Har du familie?
- Det ved du godt. - Gør det her én gang ...
... så vil du altid have en.
Hvordan var det at dræbe forræderen?
- Jeg dræbte ham ikke. - Jo.
- Det var rædselsfuldt. - Godt.
Har en mands liv ikke betydning, hvorfor så tage det?
- Keder jeg dig? - Nej. Undskyld.
Det er nerver. Det er det samme på teatret, før jeg skal på.
Som kunne jeg sove i 100 år.
Jeg kan mærke, at israelerne er tæt på.
Hele tiden.
Nogen rykker brikkerne for at nå frem til mig.
En, hvis sind er hærget og besat af årtiers kamp.
Han kender mig, men jeg kender ikke ham.
I mit hoved har jeg gjort ham til djævelen...
... en dibbuk fra deres tekster.
For uden det ville jeg ikke være bange for ham.
Jeg vrøvler som en gammel mand.
- Kunne Salim lide heste? - De skræmte ham.
Vores bedstefar havde en.
Han blev nødt til at sælge den.
- Hvorfor? - For at købe en pistol.
Du er for ung til at være enke.
Professor Minkel begynder at tale kl. 17.30.
- Jeg sætter det til 17.30. - Auditoriet vil være fyldt.
Ja.
Hun prøver muligvis låsen før da. Der sidder også en udløser.
Åbnes mappen, eksploderer den øjeblikkeligt.
Altid to ting.
- Hvor har du hørt det? - Fra Salim.
"To kugler. I tilfælde af, at verden stadig er i live."
Salim var et barn.
For optaget af kvinder, biler, poesi og ure.
Vi er altså ikke det samme.
Kvinder og biler.
Vis mig din hånd.
Du behøver ikke gøre det her.
Du kan gå tilbage til dit gamle liv. Jeg kommer ikke efter dig.
Uret tikker.
Ser jeg dig igen?
Det må ikke ske.
Ønsk mig held og lykke.
Tekster: Josephine Salome Ulnits www.sdimedia.com